Domnule Weaver, îmi cer scuze.
Am mai discutat asta cu Lacey, nu o dată.
Știe că n-are voie să-și folosească mobilul în clasă.
Mă îngrijorează motivul pentru care l-a folosit.
Știu că sunt o mulțime de site-uri web,
dar niște copii de 12 ani să se uite la pozele paparazzi ale unui cadavru?
- Înțelegeți de ce mă deranjează. - Păi, de fapt, nu înțeleg.
Moartea face și ea parte din viață.
Fosta mea soție e medic legist.
Ea se ocupă de cadavre.
Totuși, nu este ceva potrivit pentru școală.
Toată lumea se uita la pozele astea.
Cadavrul este al lui Nikki Parkson.
- Biblioteca Parkson, Banca Parkson? - Da, e fiica lor.
Apărea într-o grămadă de reviste.
Se preocupă mult de mediu și de pădurile tropicale.
- Era grozavă. - A murit? Și eu de ce n-am aflat?
Era bolnavă, parcă. Azi e înmormântarea.
Acceptăm telefoanele mobile, dar avem niște reguli.
Ca părinți, sper să ajutați la respectarea lor.
De acord, domnule Weaver.
V-am făcut să pierdeți destul timp.
Sunt sigură că aveți probleme mult mai importante.
Tatăl lui Lacey și cu mine vom găsi cea mai potrivită pedeapsă.
- Mă bucur că v-am cunoscut. - Vă stau la dispoziție oricând.
Megan, ce faci?
Vorbim mai târziu, Lacey.
Ăsta-i certificatul de deces al lui Nikki.
E semnătura dvs acolo jos,
- ca medic ce a constatat decesul? - Evident, știți că este.
Mă întrebam
de ce n-ați chemat un legist
după moartea lui Nikki.
O tratam pe Nikki de poliserozită paroxistică de mai bine de doi ani.
Avea amiloidoză renală și cardiacă severă.
Era doar o problemă de timp.
Vreți să-mi descrieți cum a murit Nikki?
Am primit un telefon de la Lillian Parkson alaltăieri seară.
M-am dus la ei. Nikki zăcea pe spate, în pat. I-am verificat pulsul.
- Nu se mai simțea. Am declarat-o moartă. - Trebuia să anunțați.
Familia Parkson a suferit destul, dr. Hunt.
Am făcut ceea ce am crezut că e mai bine pentru Nikki și familie.
Dacă nu vă supărați, am locuri mai bune în care să merg.
Se pare că ai mai fermecat pe cineva. Despre ce-i vorba?
Nikki Parkson a murit acum două zile.
El i-a eliberat certificatul de deces.
Da? Și?
Uită-te aici...
Urmă de sânge.
Doctorul spunea
că Nikki zăcea pe spate în pat.
Sângele ar fi trebuit să-i curgă pe gât.
Sângele ăsta însă merge spre bărbie.
Deci, ori gravitația a dat greș, ori cineva minte.
Trebuie să oprim înmormântarea.
Curtis.
Unde-i Kate?
Să-ți reamintesc faptul că nu sunt secretarul ei?
- Încearcă. Nu cred că mă ajută. - De ce ai nevoie de ea?
Mă bag în ceva care poate va deranja.
Niște verificări.
Stai așa.
Nu vrei să te consulți cu șefa înainte să intri în belele?
Dacă nu-i aici...
Oricum te vei arunca, nu?
Tu ești legistul adjunct. Vrei să iei tu decizia?
Să-ți aprob eu șmecheriile? Nici gând.
Nici n-am avut discuția asta.
Ai înțeles?
Salut.
O întrebare.
Vrei să te implici în viața lui Lacey sau nu?
O întrebare stupidă.
Știi că vreau.
Felul cum te-ai comportat la școală
nu arată implicare.
E aceeași atitudine "munca înainte de toate"
- care ne-a dus la divorț. - Scuze. Nu mă pot abține.
Dar nu mai era niciun motiv pentru care să rămânem acolo amândoi.
- Te ocupi tu singur. - Nu, nu.
Nu, mi-a ajuns. Nu mai vreau să fiu eu ăla rău de unul singur.
Știu cum se va termina. Va împlini 16 ani,
- apoi va vrea să se mute cu maică-sa. - Poate chiar ăsta e planul meu.
I-am luat telefonul.
Bine. O să discut cu ea. O să fiu eu aia rea.
Dar acum trebuie să plec.
Nu crezi că ar trebui să vorbim mai întâi cu familia?
Familia Parkson e foarte bogată și foarte influentă.
Tocmai despre asta e vorba.
Dacă vor să ascundă ceva,
ne vor băga doar bețe-n roate.
În plus, nici n-am venit aici pentru ei.
Am venit pentru Nikki.
Ai făcut treabă bună. Arată foarte bine.
Slujba începe abia peste o oră.
Mă duc să-l chem pe șeful meu.
Tânără, nu?
22 de ani. Avea toată viața înainte.
A dispărut sângele.
Vezi ceva?
Dă-mi, te rog, un șervețel.
O urmă de legătură?
S-a zis cu cauzele naturale.
Ce faceți cu fiica mea?
Îmi pare foarte rău, doamnă Parkson.
Știu că e un moment delicat pentru dvs
și mă tem că îl voi face și mai greu.
Nu puteți s-o înmormântați pe Nikki astăzi.
BODY OF PROOF Sezonul 1 Episodul 9
Traducerea: Andrada2003-BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro
Voi doi nu mai așteptați să găsesc eu cadavrele.
- Le găsiți voi singuri, nu? - Asta vorbește cu Megan.
Cred că Megan are destule pe cap acum.
V-ați gândit ce veți face
- familiei mele, dr. Hunt? - Înțeleg, doamnă Parkson...
300 de oameni îndoliați vor veni într-o oră. Aveți idee cât va fi de stânjenitor?
Cred că e o glumă!
Scriam panegiricul pentru sora mea, când aflu că vreți să-i ciopârtiți trupul?
Îmi pare foarte rău, dar acum e vorba
- de cauza morții. - Nu mă interesează scuzele voastre.
Sora mea merită ceva mai mult decât o paradă
- în fața camerelor de filmat. - Dnă și dle Parkson, sunt dr. Murphy.
Sunt legistul șef. Vă asigur
că vom face tot ce putem pentru a proteja familia dvs și pe Nikki.
Nu vrei să afli adevărul despre sora ta?
Credeți că nu știm deja adevărul?
Nikki s-a sinucis.
Și te-ai gândit că e în regulă să îi deghizați sinuciderea?
Pentru a-i proteja memoria, demnitatea.
Ați văzut toată presa de afară. Credeți că le pasă de sora mea?
Voiam să păstrăm totul ascuns. Acum, mulțumită vouă,
așa își va aminti lumea de ea mereu.
Sunt dr. Megan Hunt,
fac autopsia lui Nikki Parkson.
Este o urmă liniară,
cu lățimea de 2,5 cm,
situată orizontal pe gât, în partea de sus.
Se întinde oblic în jos
și în spate.
Pe urmă e vizibil modelul unei corzi.
O adâncitură elipsoidală
este prezentă în spatele urechii stângi,
purtând același model de coardă.
Toate urmele...
... corespund unei spânzurări.
Ai apărut în toate ziarele. Vrei să vezi?
Nu chiar.
- Lacey o luase drept model pe fata asta. - Nu-i deloc rea ca model...
A făcut Franklin School, Princeton,
șefă de promoție tot timpul, multe acte de caritate
și, unic în ziua de azi,
niciun scandal, nicio înregistrare erotică.
Se pare că era deosebită.
Ce știi despre poliserozita paroxistică?
Printre simptome se numără inflamațiile,
febre repetate, dureri abdominale,
dureri în piept, de încheieturi, leziuni cutanate...
Toate astea se tratează cu colchicină,
care, întâmplător, este un derivat al florilor de brândușe.
Ethan, sunt impresionată.
Mulțumesc.
Eram pe net.
Dar ai dreptate.
Chiar era deosebită.
Vă rog, stați jos.
Nikki știa că e pe moarte. Avea insuficiență cardiacă și renală.
- Astea apar în final. - Și luă colchicină?
În fiecare zi. Dar nu prea avea efect.
Nikki devenise deprimată, descurajată.
L-a văzut pe tatăl ei murind de aceeași boală.
Mereu spunea că nu vrea să sfârșească așa.
Înainte să-l dezgropați,
să știți că a murit la spital, înconjurat de medici.
- Acum aproape cinci ani. - Cine a găsit-o pe Nikki?
Eu.
Era în jurul orei 23:00.
Mama s-a dus să vadă ce face Nikki.
Am auzit-o țipând, am fugit pe scări...
... și... am văzut-o pe Nikki spânzurată.
Am crezut că poate mai reușesc s-o salvez.
Am încercat...
Era dincolo de orice salvare.
A cui a fost ideea să ascundă sinuciderea?
A mea și aș face la fel din nou.
Nikki și-a petrecut întreaga viață ajutând oamenii.
Așa vreau să își amintească lumea de ea.
Așa că am tăiat funia, am pus-o în pat
și l-am chemat pe medic.
Nu-mi vine să cred că e moartă.
Mi-am petrecut fiecare zi din ultimii doi ani
având grijă de Nikki.
Am renunțat la tot ca să fiu lângă patul ei.
Nu știu ce voi...
... ce voi face acum.
Condoleanțe, doamnă Parkson.
Mulțumesc.
Salut.
Nu știam că mai este cineva în casă.
Nu mă mir.
Eu sunt cea despre care nu se vorbește pe aici.
Sunt Sara. Sora lui Nikki.
Peter Dunlop, de la Medicină Legală.
- Pot să văd camera lui Nikki? - Sigur.
Și tu locuiești aici?
Eu? Nu. Am scăpat din casa asta acum cinci ani.
Acum m-am întors pentru prima oară
și, după înmormântare, plec din nou.
Ai probleme cu mama ta?
Am văzut cum te uitai la ea, în hol.
Probabil îți par o scorpie, nu?
Doar că, în privința lui Lillian, totul i se cuvine.
Ai auzit-o, ea a pierdut tot,
ce va face ea acum...
Spuneai că ai plecat acum cinci ani.
- Atunci a murit și tatăl tău. - După ce s-a dus,
n-a mai existat niciun tampon între mine și mama.
- Așa că ai plecat. - De fapt, am fost dată afară.
M-au prins cu cocaină, am făcut-o de râs pe mama,
iar asta a fost adevărata crimă,
așa că m-a dat afară și m-a scos din testament.
Cred că ți-a fost greu.
A fost cel mai bun lucru care mi s-a întâmplat vreodată.
Camera lui Nikki.
Asta a folosit.
A legat o bucată din cordon de grinda de acolo.
Nikki era uimitoare.
De departe, cea mai bună dintre noi trei. Nu mi-a părut rău, când am plecat,
- decât că n-am putut s-o iau cu mine. - Ați mai ținut legătura?
Am încercat. Am mai vorbit la telefon, i-am trimis e-mail-uri.
În ultimele săptămâni, era foarte deprimată.
De-asta m-am întors de la Londra.
Am sperat că poate o voi înveseli.
Am crezut că am reușit.
Ne-am întors.
Acum închei la gât.
Ți-am adus un cadou.
Vinete parmezan de la Remmy?
- Nu chiar. - Am găsit asta la gunoi.
Trag pielea la loc.
Să facem o comparație.
Se potrivește perfect.
Am găsit o mulțime de e-mail-uri de la Nikki către sora ei.
Nu pomenea nimic de sinucidere,
dar în mod cert era deprimată.
Da, familia susține și ea varianta sinuciderii.
Eu sunt gata să semnez raportul final
- când termini cu cadavrul. - Imediat.
Stai o clipă.
Este o vânătaie...
... pe mușchii gâtului.
Vânătaie de la funie?
Sub funie.
Nici vorbă.
- De la ce e vânătaia? - De la niște mâini în jurul gâtului.
Spânzurarea a fost făcută doar ca să pară sinucidere.
Nikki Parkson a fost ucisă.
Ce naiba-i asta?
Avem mandat, domnule Parkson.
- Dormitorul lui Nikki e locul crimei. - Locul crimei?
Sora ta nu s-a sinucis.
- A fost omorâtă. - E o nebunie.
V-ați pierdut mințile?
Nikki era bolnavă. S-a sinucis.
E o nebunie. Nu vă las să intrați.
Te pot aresta, dacă vrei.
N-are niciun sens. Cum să obțin ceva dovezi?
A fost îmbălsămată. N-am nici măcar hainele pe care le purta.
- Își făcuse manichiura, pentru Dumnezeu. - Când termini acolo,
îmi trebuie un alt certificat de deces.
Cauza morții: strangulare manuală.
Ești sigură?
Întreb doar fiindcă...
... nu pari 100% sigură.
Da, sunt sigură. Dar nu înțeleg.
Mă uit la inima și la rinichii ei.
E amiloidoză avansată.
Era deja pe moarte. De ce-ar fi vrut cineva s-o omoare?
A omorât-o cineva din milă?
Poate că cineva nu suporta s-o vadă suferind.
Sunt și moduri mai pline de milă de a curma viața cuiva.
Nu susțin că aș avea toate răspunsurile.
Am venit doar să-ți spun că a sunat fiica ta.
Vine să te vadă.
Cred că a înnebunit fără telefonul mobil.
Cam tânără să aibă gută, nu?
Avea beta-talasemie, deci vârsta nu mai contează.
Pregătește aia, trage-mi o lamă.
- Stai. Crezi că se referea la mine? - Crezi că nu se referea la tine?
Să zicem că tu ești ucigașul.
Nikki e în pat sau pe scaun, citind.
Într-o formă sau alta, îmi încleștez mâinile pe gâtul ei,
o strangulez,
apoi iau o bucată din cordonul draperiei.
Întrebarea este
dacă o legi întâi de grindă
sau i-o pui în jurul gâtului și o ridici?
Dacă vreau să pară o adevărată sinucidere,
întâi leg funia de grindă.
Apoi fac nodul...
și o ridic pe Nikki.
- Sinucidere. - Cine mai avea acces în camera ei,
- în afară de familie și medic? - Nimeni n-a fost în seara aceea.
- Servitorii au plecat la 19:00. - Asta-i întrebarea legată de "cine".
Cealaltă mare întrebare e legată de "de ce".
Asta-i ușor.
La niște oameni bogați ca ei?
Întotdeauna e vorba de bani.
Asta-i o situație nouă pentru amândouă,
așa că ai răbdare cu mine.
Nu putem să-i spunem tatei că ai țipat la mine?
Nu. Și nici n-am de gând să țip.
Trebuie doar să pricepi că ai făcut ceva rău.
Și tatăl tău și eu suntem de acord.
Ce-i așa amuzant?
E vorba de chestia asta cu înțelegerea între părinți
pe care ați început-o la mine la școală.
De ce credeți că trebuie să păstrați secretul?
Cum adică, secretul?
Faptul că te împaci cu tata.
De unde ți-a venit ideea asta?
Te rog. Tata pleacă de acasă în fiecare seară
și pe telefonul de acasă apar o tonă de apeluri de la biroul tău.
Nu trebuie să fii geniu.
Bine. Cred că am terminat discuția.
Mamă... te simți bine?
Îmi pare rău că te dezamăgesc, Lacey,
dar nu mă împac cu tatăl tău.
Uite-ți telefonul. Mai vorbim cât de curând.
Te iubesc.
Du-te.
Pa.
Todd. Tocmai am discutat cu Lacey.
Sună-mă... rapid.
Ticălosule!
Doamne...
E ridicol să ne furișăm așa.
Amândoi suntem adulți și celibatari.
Nu-s numai eu cea care vrea să păstreze discreția, să știi.
Știu. Nu voiam să fie așa.
Eu doar...
Nu vreau să pară ceva ieftin și cam așa pare.
Poate e cazul să facem publică relația.
Tot se va întâmpla, odată și odată,
în ipoteza în care vom continua.
Dar...
... a fost frumos.
Și nu mi s-a părut a fi ieftin.
Chiar?
Sexy, în mod sigur.
Dar nu ieftin.
N-o să-ți vină să crezi,
dar cei de la tehnic au găsit spermă pe cearșaful lui Nikki.
Caută profilul ADN chiar acum.
De ce să nu cred că o tânără frumoasă a făcut sex?
Ei bine, voiam să spun, putea face sex, cu boala ei?
Era slăbită, dar nu chiar atât de slăbită.
Bine.
Am ceea ce voiai.
Ce voiam?
Am tras o lamă din ceea ce Curtis credea
că e gută, la degetele lui Nikki.
Se pare că avea dreptate.
- N-are niciun înțeles. - De ce nu?
- Ethan... - Știu că ar trebui să știu, fiindcă...
- Nikki lua colchicină. - Colchicina se folosește la tratarea gutei.
N-avea cum să facă gută. Știm sigur că lua colchicină?
Conform prescripțiilor medicale, 3 mg pe zi.
Avem cutia ei de medicamente.
Adu-o.
Mă vei urî.
Deja te urăsc, Dryer.
Zici tu așa,
dar în fiecare an, în aprilie, când îți calculez impozitul,
mă iubești.
Ce-ai aflat despre banii lui Nikki Parkson?
Nu banii sunt motivul.
Singurele fonduri de care dispunea erau pentru acțiuni caritabile.
Trebuiau donate...
pădurilor tropicale, să fiu mai exact.
Așa că, dacă nu ești o broască rară
sau un tamarin auriu...
Nimeni nu avea de profitat de pe moartea ei.
Mai sapă, bine?
Frate, Nikki lua o grămadă de pastile.
Care e colchicina?
Asta ar trebui să fie, dar...
Îi dai foc?
Miroase a zahăr ars.
Are dreptate.
E zahăr.
Sunt pastile fără niciun efect.
Nu-i de mirare că biata fată murea. Nu-și lua tratamentul.
Mamă, ce faci? Ele ce fac aici?
Avem niște întrebări pentru mama dvs, dle Parkson.
- Nu e obligată să vă răspundă. - Dar vreau.
Terminăm mai repede, o luăm pe Nikki mai repede înapoi.
Trebuie să-i facem înmormântarea.
Ce vă pot spune, dr. Hunt?
Știți ce este sindromul Munchausen indus?
Sunt sigură că am auzit de el. N-aș putea să spun exact ce este.
În unele cazuri, chiar părinții îmbolnăvesc copiii pentru a primi ei atenție.
Adică mama i-a dat lui Nikki poliserozită? E o boală genetică. Așa s-a născut.
Nu, nu asta aveam de gând să spun. Nu chiar.
Dar ați primit destulă atenție
de la prieteni datorită bolii lui Nikki, nu-i așa?
Sunt binecuvântată cu prieteni săritori, dacă asta vreți să spuneți.
Am verificat la farmacie, dnă Parkson.
Dvs. semnați pentru medicamentele lui Nikki.
- De ce nu le primea? - E ridicol!
Mama era obsedată în privința tratamentului lui Nikki.
Am văzut-o dându-i pastilele în fiecare seară.
Da, le dădea, dar nu colchicină. Erau false. Placebo.
Cum ați putut să-i faceți așa ceva propriei fiice?
- Nu înțelegeți. - Ba înțeleg.
Câtă vreme Nikki rămânea bolnavă, vă simțeați importantă.
Mamă, despre ce vorbește?
Am încheiat discuția.
Nikki a aflat? V-a amenințat că spune prietenilor ce i-ați făcut?
M-ați auzit? Am terminat!
Închipuiți-vă ce penibil. De asta ați ucis-o?
Terminați! Vreau să plecați.
- Acum. - În ordine! Plecăm.
Mulțumesc pentru ceai.
Doi ani... femeia aia a privit-o pe fată cum suferă... chiar pe fiica ei.
Dacă Nikki își lua colchicina, crizele puteau fi prevenite.
- Ar fi trăit cât se poate de normal. - Chiar crezi că mama ei a ucis-o?
Crede-mă, am cunoscut femei ca Lillian.
Le pasă de imaginea lor mai mult decât orice.
E posibil.
Megan? Ce se întâmplă?
Tocmai am primit mesajul tău.
Hai la mine în birou.
Ce e așa urgent? Ce s-a întâmplat cu Lacey?
Fiica noastră crede că ne împăcăm.
De ce Dumnezeu ar crede asta?
Poate are legătură cu faptul că te culci cu șefa mea...
Ești incredibil.
Incredibil! Din toate femeile din oraș, trebuia s-o alegi pe ea?
Kate a depus mărturie într-unul din cazurile mele și...
- Am fost luați de val. - Pun pariu c-ați fost.
- S-a întâmplat. - Lacey nu știe?
- Nu. - Deci n-a dormit la tine încă?
- Megan, nu începe. - Pe asta când plănuiești s-o faci?
- Ai întrecut orice limită! - Eu am întrecut...?!
- M-ai pus într-o postură foarte proastă! - Suntem adulți. N-am făcut nimic greșit.
- Eu nu mă culc cu partenerii tăi, așa-i? - Poate ar trebui. Au trecut cinci ani.
Să nu-mi spui c-ai fost călugăriță!
Mulțumesc...
Știi ceva? Măcar m-ai făcut să-mi dau seama de un lucru.
E timpul să-i spun lui Lacey.
Am găsit ADN de-al tău pe cearșafurile lui Nikki.
Fără supărare, dar nu prea ești de nasul lui Nikki.
Furt de mașini, spargeri, posesie de marijuana în Costa Rica acum câteva luni.
Ne face să credem că n-aveai nimic bun în plan.
Poate ai încercat să profiți de starea ei sau mai rău... viol.
Viol? Eu și Nikki ne iubeam.
- Și Nikki știa? - Vorbesc serios.
I-am dus un coș cu "multă sănătate" acum vreo două luni.
Aveam în buzunar "De veghe în lanul de secară".
A reieșit că era și cartea ei preferată. Așa că, am mai stat o vreme și i-am citit.
- Ne-am potrivit. - Tu și Nikki stăteați
în salon. E drum lung până să vă faceți de cap în patul ei.
După aceea, am mai venit. Nikki era de treabă. Ne plăceau aceleași lucruri.
Și nu-i păsa că nu sunt bogat.
Cum a reacționat familia ei la faptul că erai mereu prezent?
Nu le-a plăcut. Mama ei a încercat să mă îndepărteze.
- Dar nu te-a oprit, corect? - V-am spus, eu și Nikki ne iubeam.
- Frumoasă poveste, Shane. Dar n-o cred. - Crezi ce vrei.
Ceea ce cred este că ai strangulat-o pe Nikki și ai făcut să pară sinucidere.
Nu, nu, nu! Nici pomeneală!
Ai fost la ea în cameră și imediat după asta, ea e moartă.
Era în viață când am plecat, jur.
Nu mă credeți? Întrebați-o pe sora ei. Pe Sara.
Era acolo. A intrat peste noi.
E adevărat. Seara, am fost în oraș. Când m-am întors, m-am dus în camera lui Nikki.
- Ce oră era? - Nu știu sigur. Aproape 22:00.
Oricum, când am ajuns acolo, ușa era închisă.
Nu m-am gândit că ar fi ceva în neregulă și am intrat.
Shane era acolo?
La început, am fost furioasă.
Dar apoi i-am văzut fața lui Nikki. Arăta așa de fericită.
- Ce ai făcut după asta? - I-am dat lui Shane timp să se îmbrace
și l-am condus la ieșire.
De ce n-ai spus nimic despre el până acum?
L-am dat afară. Nu putea să fie el.
Zici că asta era pe la 22:00. Ce s-a întâmplat după aceea?
- Nu vreau să-i fac necazuri fratelui meu. - Sara, trebuie să ne spui adevărul
despre ce s-a întâmplat în noaptea aceea.
Cred că m-a văzut conducându-l pe Shane, pentru că atunci când m-am întors,
el era la etaj. Țipa la Nikki și părea foarte nervos.
Nu ne putem apropia de Billy. E înconjurat de avocați.
Ascultă aici...
"Familia Parkson a făcut toate eforturile să coopereze,"
"dar nu mai văd niciun beneficiu în continuarea dialogului."
Se ascund. Întrebarea e: care dintre ei a făcut-o? Billy sau Lillian?
Ea avea motiv, încerca să-și protejeze imaginea.
Da, dar și Billy avea motiv.
Săptămâna trecută a cerut să modifice fondul lui Nikki.
Voia să schimbe decizia ei în privința alocării.
Unde voia Nikki să meargă banii?
- Într-un fond de mediu... - Pădurea tropicală? Lacey spunea ceva...
Oricum, poate Billy n-a suportat să vadă toți banii plecând la broaște și copaci.
- Poate au ajuns la ceartă. - Până la urmă, tot de bani poate fi vorba.
În orice caz, am nevoie de voi să leg pe unul dintre ei de crimă.
S-au întâmplat atâtea cu corpul lui Nikki până l-am luat...
Megan!
- Poți veni puțin în biroul meu, te rog? - Nu poate aștepta?
Cred că trebuie să vorbim.
Ciudat. Mai devreme nu te grăbeai să vorbim.
Nostimă chestie... întotdeauna te duci direct la cadavre.
- Ce tot spui? - Indiferent ce te supără,
acolo cauți consolare, la cei morți.
Poate pentru că ei nu fac observații enervante.
Ai vrea să-mi spui ce s-a întâmplat?
Kate se culcă cu fostul meu soț.
Și asta te supără?
Trebuie să întrebi?
Tu și Todd sunteți divorțați de vreo cinci ani.
- Trebuia să-ți dai seama că are pe cineva. - Da, dar Kate?!
- Ce ai împotriva lui Kate? - Și-o pune cu fostul meu soț!
Dacă nu cumva mai ai ceva pentru el, nu văd care-i problema.
Las-o baltă.
Vezi? O faci iar... chestia cu morții.
Vezi ceva?
Manichiura. Nu e în ton cu pedichiura.
Culorile diferă complet.
Bun. Și?
Cei de la pompe funebre nu s-au atins de degetele de la picioare.
Machiora era preocupată doar de aspectul ei de la decolteu în sus.
- Ethan! - Da.
Ai luat probe de sub unghiile de la picioare?
Păi... ți-am spus... era inutil...
Au fost curățate, tăiate și lăcuite pentru înmormântare.
Nu cele de la picioare!
Nu vreau să-ți tai avântul,
dar e posibil ca ADN-ul lui Billy Parkson să nu fie în baza de date
și, sub nicio formă, nu ne va da o mostră de bunăvoie.
Nu avem nevoie de ADN-ul lui Billy. Îl avem pe al lui Nikki.
Facem asemănarea între frați și avem perechea.
Imediat.
Ce frumos. N-am mai fost aici.
- M-am gândit că o să-ți placă. Mulțumesc. - Cu plăcere.
Îmi pare rău că totul a... izbucnit așa...
Nu ai pentru ce să-ți ceri scuze.
Știu. Dar nu vreau să-ți produc necazuri la serviciu.
Suntem maturi. O să ne descurcăm. Vom rezista încercării.
Ca să știi, s-ar putea să te chem să mă sprijini.
- Ai vorbit cu ea? - Am abordat-o. Dar n-am vrut să insist.
E mai bine așa. Megan poate fi...
puțin dificilă câteodată, ca să nu zic mai mult.
Hai să nu facem asta.
Nu vreau să vorbim despre ea ca și cum ar fi inamicul.
Totul e atât de nou, tu și eu.
Hai să...
acceptăm că va fi cam incomod... la început...
și restul îl vom vedea pe parcurs.
- Sigur. - Măcar nu mai trebuie să ne ascundem.
- Da... - Nu?
Cred că... trebuie să aducem toată treaba la suprafață.
- Care treabă? - Eu și Todd ne întâlnim.
Vezi ce ușor a fost?
De ce n-ai avut bunul simț să-mi spui acum cinci săptămâni?
Megan, nu ți-am spus nimic despre relație pentru că
nici măcar nu știu dacă e o relație.
Concluzia e că nu vreau
- ca munca noastră să fie afectată. - Poate trebuia să te gândești
înainte să te arunci în pat cu soțul meu.
Fostul tău soț și nu ne-am aruncat în nimic.
Știi ce, nu-mi mai pasă! Hai să trecem mai departe.
- Aș vrea s-o facem, dar evident... - Știți ce am găsit?
Am nimerit în ceva, nu-i așa?
A venit rezultatul ADN
de la țesutul de sub unghiile lui Nikki.
- Se confirmă asemănarea. - Deci e al lui Billy?
Nu. E o soră.
Profilul ADN e al Sarei?
- Am primit mesajul tău. Sara Parkson? - Da.
Țesutul ei era bine încorporat sub unghiile lui Nikki.
N-a fost vreun contact întâmplător. A fost violent.
E ciudat. De fapt, bizar.
Am primit raportul complet pentru ADN.
Laboratorul a găsit
al doilea ADN amestecat cu al Sarei dar nu e uman.
- Ce e? - Un fel de organism... tripano...
- Tripanoso... - Tripanosomiaza?
- Exact. - E un parazit.
- Fata a fost mușcată de insecta sărutului. - Deci Sara are boala Chagas.
Parazitul e în sângele ei.
Exact. E foarte comună în anumite părți ale lumii.
Vectorul de transmitere e o insectă.
Probabil rhodnius prolixus sau rhodnius pallescens.
- Putea să ia boala Chagas din Londra? - Nu prea.
Dacă insecta a fost prolixus, vorbim despre Guatemala sau poate Honduras.
Dacă a fost pallescens, înseamnă că a stat un timp în Costa Rica.
Băiatul cu livrările, Shane, abia a venit din Costa Rica. S-a întors acum trei luni.
- Coincidență? - Sunt împreună.
- Trebuie să fie. - Și totuși, de ce s-o ucidă pe Nikki?
- N-avem motiv. - Poate că avem.
Caritatea lui Nikki era pădurea tropicală, nu?
Pe ce vreți să pariem că a început în Costa Rica?
Am făcut legătura, Shane...
Tu și Sara... Costa Rica.
Vezi tu, în acest moment,
familia Sarei îi angajează un avocat șmecher.
Avocatul o să-l sune pe prietenul lui, judecătorul
și amândoi o să-i ofere Sarei o înțelegere pentru ca ea să dea toată vina pe tine.
Ești terminat. Și n-ai decât să stai să suporți.
Nu. În niciun caz nu accept vina.
- A fost afurisitul ei de plan. - În ordine. Spune-mi și mie.
Am întâlnit-o pe Sara acum patru luni pe o plajă în Costa Rica.
Mi-a spus despre sora ei mai mică și bogată care era pe moarte.
Sara avea un plan să-și folosească sora pentru o parte din banii familiei.
Era foarte amărâtă de sărăcia ei când familia se scălda în bani.
Și care era treaba ta?
Doar s-o... alin pe Nikki.
Și s-o convingi să-și dea banii de bunăvoie
falsei fundații pentru pădurea tropicală, invenția Sarei.
Sara mi-a spus tot ce trebuia să știu despre Nikki...
Cărțile preferate și mâncarea,
ce fel de muzică îi plăcea, așa că a fost ușor să ne împrietenim.
Chestia cu mediul era deja preferata ei, așa că... floare la ureche.
Nu pricep.
Nu trebuia decât să stați liniștiți și să așteptați să moară Nikki.
Banii se duceau direct la Sara.
Ce s-a întâmplat?
Nikki s-a răzgândit.
Voia să schimbe fondul.
De aceea căuta Billy să schimbe beneficiarul.
- Știu de ce ai ucis-o. - Îți pierzi vremea.
O cunoșteai pe Nikki mai bine decât oricine.
Știai exact cum s-o manipulezi.
Dar te-a surprins, nu-i așa?
S-a răzgândit, a ales un alt fond și nu al tău.
De aceea te-ai grăbit spre casă. Nu s-o consolezi.
S-o convingi că nu e bine. N-a vrut să te asculte, nu-i așa?
Acum, e mult mai important pentru mine.
Nu știu de ce e așa greu de înțeles.
Într-o seară când ai știut că Shane va fi aici,
ai intrat peste ei.
- Sara, ce faci aici? - Taci!
Poate i-ai mai dat o șansă.
Sau poate ai vrut doar să-ți ucizi sora.
Dar chiar bolnavă și pe moarte,
Nikki s-a luptat pentru viața ei.
A ripostat. Te-a lovit.
Am găsit țesut de-al tău sub unghiile ei de la picioare.
Ai luat un cordon de la draperia ei...
... l-ai aruncat peste grindă...
și ați făcut să pară că s-a sinucis.
Spune-mi... cum te simți când îți privești sora murind?
V-a luat mai mult decât vă așteptați, nu-i așa?
Trupul ei se convulsiona? Se zbătea?
Trebuia să fie o simplă înșelătorie! Dar ea a distrus-o.
Voia să-și dea banii pentru cercetare, pentru boala ei.
Voia să ajute oamenii, să nu sufere și ei așa ca ea.
Oameni pe care nici nu-i cunoștea. Eu sunt sora ei!
Ai vreo idee câți bani are familia mea?
Și m-au dat la o parte de parcă n-aș fi existat!
De altfel...
oricum era pe moarte.
Deja vu. Ne-am întors de unde am început.
Nu. Lui Nikki i s-a făcut dreptate.
Acum se poate odihni în pace.
Crezi, probabil, că sunt un monstru.
Așa e. Asta cred.
Trebuie să știi... că am iubit-o foarte mult pe Nikki.
Aș face orice s-o am înapoi.
Sincer, dnă Parkson, nu mă interesează.
Am venit pentru Nikki, nu pentru tine.
Cu toate acestea, ei au venit pentru tine.
- Ce e asta? - Dnă Parkson, sunteți arestată
pentru că ați intervenit în îngrijirea sănătății fiicei dvs.
O faceți aici?! Acum?!
- Nu aveți nicio dovadă. - Ba au, mamă.
Am găsit medicamentele lui Nikki... toate pastilele pe care nu i le-ai dat.
Tu mi-ai făcut asta?
- Cum rămâne cu familia noastră? - Când am fost noi o familie?
Pe aici.
Să știți...
banii lui Nikki vor ajuta în lupta cu boala ei, exact cum și-a dorit.
Așa își va aminti lumea de ea.
Vă mulțumesc, dr. Hunt.
Mamă?
Am observat că cealaltă carcasă era destul de jerpelită.
Parcă trebuia să mă pedepsești.
Suntem în restaurantul meu preferat și mi-ai adus un cadou.
Înseamnă mulțumesc. Dacă nu erai tu,
n-am fi aflat niciodată adevărul despre Nikki Parkson.
Cam așa e, nu?
Știu că tatăl tău ți-a vorbit despre dr. Murphy.
Da.
Nu ne împăcăm.
Nu știu dacă aveai speranțe în legătură cu asta...
Nu e nimic.
Dar tu cum te simți?
Mă refer la faptul că tata se vede cu șefa ta. Eu aș înnebuni.
Mulțumesc.
Tu ești prima persoană care are idee cât de greu este.
- Promit c-o s-o urăsc. - Nu, nu. Nu va ajuta pe nimeni.
Promite că o vei respecta și...
că îi mai dai câte o pauză... din când în când.
- Bine? - Bine.
- Hai să mai luăm un desert. - Parcă regula era doar unul.
Cui îi pasă de reguli?
Subtitrarea Andrada2003-BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro